Soția mea a căzut pe scări. Aveți mare grijă, vă rog.
Să vedem.
Așa, ușurel.
Capul...
Stai liniștită.
Aveți grijă cu picioarele.
Să o ducem la Urgență.
Pot să dau un telefon?
Nu de aici. Din cabinetul doctorului.
Dar e ceva urgent.
Nu vă faceți griji. Vă ducem acolo imediat.
Mateo?
Da. Ce s-a întâmplat? Nu vii?
Nu, în seara asta nu.
S-a întâmplat ceva?
A apărut ceva neprevăzut.
Dar nu-ți face griji, totul e în regulă.
Mâine avem filmare de seară. Ne vedem înainte?
Nu pot. Am multe de făcut.
Ne vedem la studio.
Vorbești ciudat, Magdalena. Chiar nu s-a întâmplat nimic?
Nu. Ne vedem mâine.
Au venit. Nu întrebați nimic, da?
Cum vă simțiți, doamnă?
Bine.
Pot să vă ajut?
Nu e nevoie, mulțumesc.
Nu a fost nimic grav.
Martin, te rog, deschide ușa.
Îți mulțumesc pentru discreție.
Vrei să-ți scoți ochelarii, te rog?
Ce vrei să fac? Ce pot să fac ca să mă ierți?
Du-mă la studio.
Nu ai voie să faci mișcare.
Dacă nu vrei, mă duc singură. Chiar de-ar fi să mă târăsc.
Ce vei spune? Cum vei explica
piciorul rupt și vânătăile?
Depinde de tine.
De mine?
Fac orice îmi ceri, dacă promiți că rămâi cu mine.
Rămân cu tine dacă îl lași pe Mateo să termine filmul
așa cum vrea el.
Te va lua la întrebări. Doar nu e prost.
O să-i spun că am căzut.
Cum vei filma dacă nu poți merge?
Asta va decide el. Dar vreau să fiu sigură că îi vei respecta deciziile,
indiferent cât va costa sau cât va dura.
E clar?
Aici locuiesc eu.
Și asta e tot. Ernesto va fi de acord
cu orice vei decide.
Ce să decid?
Nu pot să trec de la un cadru în care mergi normal
la unul în care ai un picior în ghips!
Când o să ți-l scoată?
Peste trei săptămâni.
Pot să vorbesc puțin cu Lena între patru ochi?
Spune-mi adevărul.
Nimeni nu cade, pur și simplu, pe scări. Asta se întâmplă doar în filme.
Vorbește mai încet, Mateo!
Trebuie să terminăm filmările cât mai repede.
Până atunci nu-l pot părăsi pe Ernesto.
De ce? E un psihopat. Ce dovezi îți mai trebuie?
O, Doamne!
Nu-l pot părăsi. I-am promis că rămân cu el
dacă te lasă să termini filmul așa cum vrei tu.
Trebuie să fie o altă soluție.
Care? Unica soluție e să rămân cu el până terminăm.
Ce i-ai promis, de fapt?
Să locuiesc cu el în continuare,
dar în camere separate.
Nu mai are niciun drept asupra mea.
Crezi că va accepta asta?
Nu știu, dar, cu cât terminăm mai repede, cu atât va fi mai bine.
Găsește ceva ca să nu oprim filmările!
Avem o singură scenă pe scări.
Trebuie să repetăm finalul.
Scena 23, dubla 1.
Motor!
Deci tu ești fosta soție a lui Ivan
și ai stat 20 de ani într-un azil de nebuni?
Da, dar acum nu mai sunt la azilul de nebuni.
Acum sunt aici, cu tine. Coborâm scările.
Am impresia că te grăbești să-l vezi.
Da, dar coboară tu prima.
Tu ești cea care se grăbește. Eu aștept de 20 de ani.
Haide.
Așa cum îți spuneam, după ce m-am despărțit de soțul meu
am ieșit în oraș și am întâlnit un tip.
Arăta bine.
Avea un fund...
și niște picioare...
Ne-am dus la mine și am făcut sex de mai multe ori.
Tu știi că mă interesează sexul, ca problemă socială.
Și cum a fost?
La pat? Divin. Un virtuoz. N-am mai văzut așa ceva.
Acum urmează partea cea mai tare.
Avea niște degete groase la picioare!
În fiecare zi Lena venea la filmări extenuată.
În afară de repetiții, se trăgeau mai multe duble,
dar ea se descurca bine.
Viața ei alături de Martel devenise un iad.
Lena nu îmi spunea nimic, dar era evident.
Când s-au terminat filmările am implorat-o să-l părăsească.
Dar ea se temea pentru film.
Nu voia să-l părăsească, măcar până când selectam
toate dublele bune.
Da?
Sunt Magdalena.
S-a întâmplat ceva, Magdalena?
Nu. Sunt aici, jos.
Nu am bani pentru taxi.
Cobor acum. Mă întorc imediat.
E la toaletă.
Ce s-a întâmplat?
Ne-am certat îngrozitor.
A smuls hainele de pe mine și m-a aruncat în stradă.
Dă-i taximetristului un bacșiș. Mi-a dat haina lui.
Altfel...
Ticălosul naibii! Îl denunțăm imediat la poliție.
Nu! Du-mă de aici cât mai departe, te rog.
Da, bineînțeles. Cum vrei tu.
Dă-mi aparatul foto.
Ce scrii?
"Secretul plajei din golf".
Când am făcut fotografia nu i-am văzut pe îndrăgostiți sărutându-se.
Și care e secretul lor?
Nu știu. Trebuie să scriu ca să aflu.
Îndrăgostiții aceia suntem noi.
Ce e?
Pare un picior.
E un braț.
Și încă două picioare!
Două persoane, așa cum erau când au murit.
Un bărbat și o femeie.
Și-au găsit moartea împreună.
Ce are doamna Joyce?
Catherine, ce ai?
Nici nu ne-am dat seama când a trecut o lună.
Știam că, mai devreme sau mai târziu,
trebuia să ne întoarcem. Dar nu ne gândeam la asta.
Îmi făceam griji doar pentru tine și pentru mama ta.
Nici nu îmi luasem rămas bun de la voi.
Iar tu aveai alergia aceea când am plecat.
A venit cel cu clorul.
Avem nevoie de clor? Bine. Îi spun să sune.
Mă scuzați că vă deranjez. Voiam să vă întreb
dacă aveți ceva de lucru aici.
Am avea nevoie de ajutor,
mai ales că începe sezonul.
Ai experiență?
Da, am lucrat ca secretară, la Madrid.
Știu și o limbă străină...
Ai putea lucra doar după-amiaza.
Apoi mai vedem.
Minunat!
Scuzați-mă, tocmai spuneam
că fata de pe afiș vă seamănă perfect.
FETE ȘI GEAMANTANE
Nu sunt eu.
Chiar mă întrebam când apare.
Dar premiera nu poate avea loc atât de devreme, nu?
Nu. Vrea să ne enerveze. E o capcană, ca să te întorci.
Mai lipsea ca pe afiș să scrie "urmărit general".
Ce facem?
Nimic. Dă-l naibii.
PREMIERA ÎN ACEASTĂ SEARĂ
UN DEZASTRU
Ce scrie?
Că unicul lucru inteligent pe care l-am făcut
a fost să nu venim la premieră.
Ticăloșii!
Judit, sunt eu. Trebuie să vorbim urgent.
Sună-mă, te rog.
Îți dau numărul. 84 51 32...
28.
Scuză-mă. 28 84 51 32. Să ceri cu Harry Caine.
Așa m-am înregistrat aici.
Ești acolo? Aștept să mă suni.
Mama nu ți-a răspuns?
Nu.
De ce?
Era supărată, cred.
Oricum, ar fi trebuit să-ți spună ce s-a întâmplat.
Dar nu mi-a spus. Și n-am mai vorbit despre asta.
Nu erai curios?
Eu? Muream de curiozitate.
Două zile am sunat încontinuu
la ea și la Luis de la montaj. Dar niciunul nu a răspuns.
Așa că m-am hotărât să mă întorc la Madrid
și să văd cu ochii mei ce se întâmplă.
E prima oară când ne despărțim.
În orice caz, mă întorc la sfârșit de săptămână.
Dar, dacă îți faci griji, vino cu mine.
Nu, mă simt bine aici. Madridul mă sperie.
Moartea Magdalenei nu ne-a surprins îmbrățișați,
așa cum visasem, ci pe fiecare în scaunul lui.
Pe mine m-a surprins că am rămas în viață.
Mateo... Mateo, spune ceva.
Mateo a murit, Judit.
Nu spune asta.
Îi spunem pe nume, dar nu vrea să răspundă.
Spune într-una că Mateo a murit.
Imaginile sunt totul în munca lui.
Pentru el, a trăi în întuneric înseamnă moartea.
Există vreo șansă să vadă iar?
Niciuna. Are așa-numita "orbire corticală". E ireversibilă.
Așa, foarte bine...
La dreapta sunt niște trepte.
Dar nu chiar aici. Trebuie să mai mergi puțin.
Vino, te conduc eu până la ele.
Haide. Așa, foarte bine. Aproape am ajuns.
Acum trebuie să coborâm câteva trepte, până la mașină.
Vom coborî cu mare grijă, pentru că sunt foarte înalte.
Au 25 de centimetri. Le-am măsurat înainte.
Stai să las jos geanta.
Haide.
Prima e cea mai grea. Dar o să te țin, da?
Așa, târșâie-ți picioarele. Acum. Haide.
Foarte bine.
Acum a doua. Așa.
Însă puțin... Așa. Gata, nu mai sunt trepte.
Ai fost la mama Lenei, în sat?
Da.
Ce ți-a spus?
Că îi e recunoscătoare lui Ernesto pentru că a avut grijă de tot.
Ea e acolo?
Da. Au înmormântat-o lângă tatăl ei.
Ai văzut mormântul?
Da.
Cum era?
Simplu. Mama ei a spus
că nu vrea nimic extravagant.
Uite, mamă, marea!
Am ajuns în Famara.
Oprește, te rog. Eu rămân aici.
Nu, așteaptă puțin. Cum să cobori aici?
Tu du-te la recepție și fă ce trebuie să faci.
Eu te aștept pe plajă.
Și eu vreau să cobor aici.
Cum să stai afară pe vântul ăsta?
Nu mă deranjează vântul.
Taci din gură, Diego!
Opriți mașina, vă rog.
Mamă, te rog, lasă-mă să rămân.
E prima oară când văd marea. Te rog!
Bine. Dar să nu-ți desfaci fularul.
Și să nu te apropii prea tare de apă.
Ia-l de mână. Să nu-i dai drumul, te rog.
Închide-te bine la gât și tu. O, Doamne! Gata.
Ai grijă, e o treaptă.
Să mergem, vă rog.
Așteptați aici, vă rog.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Am venit să plătesc nota lui Mateo Blanco.
Cine?
Mateo Blanco.
Nu avem pe nimeni înregistrat cu acest nume, nu-i așa?
Este bărbatul care a avut accidentul.
Vă referiți la Harry Caine?
Da, desigur.
Harry! Harry Caine!
Suntem aici, Judit!
Trebuie să plecăm, Harry.
Haide, Diego! Dă-mi mâna.
- Nu mai putem să stăm puțin? - Nu. Trebuie să o ascultăm pe mama ta.
Ai stat destul în bătaia vântului azi.
Sunt aici, Harry.
Ai grijă să nu te împiedici.
Îți amintești de Famara, Diego?
Perfect.
Era prima dată când vedeam marea.
Îmi amintesc de zmeie și de un cățel care lătra.
Și eu îmi amintesc lătratul cățelului.
Ce faci?
Încerc să lipesc niște fotografii.
Una e aproape gata.
Ce vrei să vezi ca să te destinzi puțin?
Aș vrea să aud vocea lui Jeanne Moreau.
Nu am numărul ei de telefon.
Caută "Ascensor pentru eșafod", al lui Louis Malle.
Bine. Fritz Lang...
Jules Dassin, Nicholas Ray...
Caută în partea de sus.
"Fanny și Alexander", "Opt și jumătate", "Magnificent obsession"...
"Ascensor pentru eșafod".
L-am găsit. Eu nu l-am văzut.
Sper să-ți placă.
Ești nebună? Cum să-l arunc?
Poliția nu trebuie să-l găsească în casa mea.
Lasă-l. E "Fete și geamantane".
Nu înțeleg.
Dar e foarte clar, fată.
Dacă poliția găsește la mine acasă
15 kile de cocaină pură, pot fi arestată.
Da, dar nu înțeleg cum a apărut
acest geamantan în casa ta, așa, pe neașteptate.
Sună ciudat, nu?
Așa cum îți spuneam,
după ce m-am despărțit de soțul meu,
am ieșit în oraș și am întâlnit un tip.
Arăta bine. Avea un fund... și niște picioare...
Ne-am dus la mine și am făcut sex de mai multe ori.
Sună complet fals.
La pat? Un virtuoz.
Uite cum mi s-a ridicat părul de pe mâini.
Cum am putut alege dublele astea? Sunt groaznice!
Ce vrei să faci azi?
Trebuie să mă duc acasă.
Mama mi-a lăsat mesaj că se întoarce azi,
pentru că e ziua ta.
E ziua mea?
Așa a spus.
Dacă spune Judit...
La mulți ani!
Atunci vă invit la cină.
E cineva acasă?
Da.
Fiule! Abia așteptam să te văd!
Ce s-a întâmplat? Se văd foarte tare?
Da.
Azi n-am avut timp nici să mă spăl la fund.
Nu te uita așa la mine. Credeam că te-ai obișnuit.
Da, iartă-mă.
Ești așa de frumos!
Te simți bine? M-ai îngrijorat foarte mult.
Mă simt bine. Mateo m-a îngrijit zi și noapte.
Mateo? Nu îi mai spui Harry?
Ba da.
Trebuie să îi cumpărăm un cadou de ziua lui.
Tu ce ai mai făcut?
Nimic. Am văzut filme și am vorbit.
Ați vorbit?
Da.
Despre ce?
Mamă, pentru Dumnezeu!
Așadar, ce ai avut?
Nu cred că a fost gastroenterită.
Ai folosit deja asta ca pretext, într-un scenariu.
A fost un accident, dar nu vreau să vorbesc despre asta.
Un accident? Ce fel de accident?
E greu de explicat.
Încearcă. Nu sunt atât de proastă!
Să o lăsăm pe altă dată, da? Acum mă simt bine.
Mă duc să cumpăr niște DVD-uri pentru Mateo.
.
Da, e ultima.
Mulțumesc.
Nu știu despre ce ați vorbit zilele astea,
dar știu ce nu ți-am spus în toți anii ăștia.
Nu te-am întrebat niciodată.
Dar cred că ți-ai pus întrebarea asta de un milion de ori.
Ăsta e cadoul de ziua ta, Mateo.
Cadoul e și pentru tine, Diego.
După ce ai plecat cu ea, Ernesto voia doar răzbunare.
- Lasă, Judit. - Nu.
Ai avut o zi grea.
Tocmai de aceea. Vreau să se termine frumos.
Ernesto avea un plan diabolic pentru a se răzbuna pe voi doi.
Dar, ca să-i reușească,
trebuia să ne mituiască, măcar pe mine și pe Luis, de la montaj.
Deși era o nebunie, nu a avut nicio problemă.
Ne-a cumpărat imediat pe amândoi. Și pe Luis și pe mine.
Mie a avut grijă să îmi asigure un alibi.
Mi-a propus să plec o lună și jumătate în SUA,
la Clinica Mayo, unde Diego
urma să facă tratament pentru plămâni.
Astfel, n-aș fi fost acolo când el...
îți distrugea filmul.
Pentru că acesta era planul lui. Să-și bată joc de filmul tău.
Eu am preferat să rămân la Madrid,
iar Diego să se trateze aici. Am vrut să fiu martor la tot.
Dacă tot te trădam, voiam să plătesc prețul cuvenit.
A fost o tortură să văd cum Ernesto alege cele mai proaste duble,
pe care Luis le monta,
transformându-ți filmul într-o monstruozitate.
Unicul mod de a suporta totul era să sufăr tot mai mult.
M-am vândut lui Ernesto, de durere și de gelozie.
Nu am suportat și nu ți-am putut ierta
că ai plecat de la Cinearte cu Lena fără să spui niciun cuvânt.
Trădându-te, mă răzbunam pe tine, pe ea și pe mine însămi.
Singurul nevinovat era Diego.
Iartă-mă, fiule, pentru înverșunarea mea din toți anii ăștia.
Nimeni nu merită să crească așa.
Încă un gin tonic, vă rog.
Nu mă privi așa.
Mulțumesc.
Nu mai continua, Judit, te rog. Nu e nevoie.
Ba da. Acum te numești iar Mateo și nu mai am nicio scuză.
Ne-ai spus deja tot.
Nu e tot.
Nimeni nu știa unde ești. Habar nu aveam.
Ernesto a organizat totul, premiera
și toată hărmălaia ca să reacționezi.
Răzbunarea lui nu avea sens
dacă voi nu aflați.
Ernesto mă întreba într-una unde sunteți,
dar eu chiar nu știam nimic.
De-aia nu te-am sunat, ca să nu-ți complic viața.
Ernesto a angajat niște detectivi ca să vă caute,
dar, înainte să vă găsească,
m-ai sunat tu, a doua zi după premieră.
Mi-era prea rușine ca să răspund
și eram prea șocată.
Încă sunt.
Când Ernesto m-a întrebat iar de tine,
nu știu de ce, dar i-am dat numărul din Famara.
Ernesto l-a trimis pe fiul lui după voi, în Lanzarote.
Ernesto junior v-a găsit după accident
și a sunat la spital.
A avut vreo legătură cu accidentul?
Nu! Dar nu pot să nu mă gândesc
că, dacă nu îi dădeam numărul tatălui lui,
poate nu se întâmpla nimic.
De ce crezi asta?
Nu știu... Conștiință încărcată, cred.
Ajunge! 14 ani de remușcări sunt suficienți.
Așteaptă. Să te ajut.
Nu, mulțumesc. Noapte bună.
Să mă suni dacă ai nevoie de ceva.
Diego nu răspunde. Lăsați un mesaj.
Bună, Diego. Sunt Mateo.
Scuză-mă că te sun așa de devreme.
Spune-i mamei tale să mă sune.
Mulțumesc.
Harry, ce matinal ești!
N-am putut să dorm.
Îmi pare rău. Cafea și pâine prăjită?
Da, dar, mai întâi,
suni la numărul acesta?
Raza X?
Poftim.
Mulțumesc.
Îți aduc cafeaua.
Ernesto?
Cine e?
Scuză-mă că te deranjez. Sunt Mateo Blanco.
Ia te uită!
Trebuie să începem bine ziua.
Cum te simți?
Puțin mahmură, dar sunt bine.
Cred că dezvăluirile de aseară mi-au făcut bine.
Lasă-mă să te ajut.
Nu, stai jos.
Diego, mai e ceva ce nu ți-am spus aseară.
Îmi spui mai târziu. Acum mâncăm.
Dacă nu îți spun acum, poate nu-ți mai spun niciodată.
La sfârșitul anilor '80 eu și Mateo am avut o aventură.
Asta credeam și înainte de dezvăluirile de aseară.
Serios?
Mamă, era evident.
Aceleași draperii în dormitorul tău și în al lui,
suveniruri din Mexic și Caraibe în ambele case, crucile...
Corect. Dar mai e ceva
ce nu cred că știi.
Mateo e tatăl tău.
Mateo e tatăl meu?
Da.
Și iubitul care a plecat, presupusul meu tată biologic?
- L-ai inventat? - Nu.
Poate ți-am ascuns unele lucruri,
dar nu am inventat niciodată. Eu nu știu să inventez.
Acel iubit a existat. Am avut o aventură.
El era homosexual. Aventura a durat foarte puțin.
Și Mateo știe?
Nu. Ce, ești nebun?
Atunci, m-a întrebat și am negat, desigur.
Nu am vrut să-l oblig și să distrug relația noastră din cauza asta.
De fapt, nici nu-l întrebasem dacă vrea să fie tată.
Ce chestie! Așadar Mateo e tata.
Apropo, a sunat mai devreme.
Mateo? Și ce voia?
Să îl suni când poți.
Și de ce nu m-ai trezit?
Aveai nevoie de odihnă și a spus că nu e urgent.
Poți să-l suni acum.
Dă-mi telefonul.
Da?
Bună. Diego mi-a spus că vrei să vorbești cu mine.
Ești bine? Ai nevoie de ceva?
Sunt bine, Judit. Și da, am nevoie de ceva.
De 40 de mii de metri de peliculă
de la ultimul meu film, ca să refac montajul.
Sunt acasă la Ernesto și tocmai am aflat
că materialul a fost distrus în 1994.
Îmi imaginam asta, dar nu credeam
că o vor face atât de curând.
Ce cauți acasă la Ernesto?
Cred că îl voi șantaja.
Avem nevoie de bani, iar el are o grămadă.
Nu vreau ca Diego să se întoarcă
la barul acela blestemat. Vreau să-i plătesc un salariu.
Mateo, nu spune tâmpenii!
Nu știu pe cine altcineva aș putea să acuz de moartea Magdalenei.
O, Doamne! Așteaptă. Trebuie să-ți spun ceva.
Aseară ai spus destule.
Ascultă-mă, Mateo! Eu eram directorul de producție al filmului.
Unica persoană care avea acces în laborator și la material.
După ce i-am spus lui Ernesto să-l distrugă,
l-am luat și l-am pus bine.
E la mine acasă.
Minți.
Nu ți-am spus aseară pentru că nu știam că vrei să-l refaci.
Eu am luat tot. Dublele, negativele,
benzile de sunet, tot!
Ți le dau când vrei.
Asta schimbă totul.
Pleacă de acolo, Mateo. Lasă-l în pace pe Ernesto.
El nu are nicio legătură cu asta.
Ba trebuie să-mi spună ce făcea în Lanzarote.
La revedere, Judit. Vorbim mai târziu.
Ernesto și aparatul lui de filmat. Îmi aduci aminte de "Omul care ucide".
Da, dar eu n-am vrut să te ucid.
N-aș fi atât de sigur.
Documentarul despre film dovedește asta.
Ce să fac cu el? Nu-l pot vedea.
Să-l vadă cineva de încredere
și să-ți povestească. Scuză-mă.
Cu aceste imagini se termină documentarul despre Mateo Blanco,
cunoscut și ca Harry Caine.
Cum e "documentarul",
așa cum îi spune Ernesto?
Foarte interesant.
Ce vezi acum?
Ultima noapte, când vă întorceați de la restaurant.
Cum a putut să ne filmeze? Era foarte întuneric.
Farurile mașinii lui
și lumina de pe stradă au fost suficiente
ca să vadă ce s-a întâmplat.
Oricum, imaginile au fost prelucrate digital.
Nu numai că Ernesto nu a provocat accidentul,
dar a fost primul care v-a sărit în ajutor.
Cum a putut să filmeze și să conducă în același timp?
Nu știu.
Mai e ceva ce ar trebui să știu? Ce vezi acum?
Când așteptați la intersecție să treacă o mașină din stânga,
tu și Lena v-ați sărutat.
Ne-am sărutat? Nu îmi aduc aminte.
E un sărut normal, cum fac cuplurile din obișnuință.
Ultimul sărut.
Da. Lena nu a murit în brațele tale, așa cum ați visat,
dar ultima senzație a ei pe lumea asta
a fost gustul buzelor tale.
Aici e?
Da.
Pune-mi-l cadru cu cadru, să dureze mai mult.
La 14 ani după filmare în sfârșit am putut monta
"Fete și geamantane".
Tu erai...
Ți-am lăsat o mie de mesaje.
Da. O mie de mesaje de la tine și niciunul de la Ivan.
Ce-i cu geamantanul ăsta?
E al lui Ivan. Mă părăsește.
Și cârjele?
Fosta lui nevastă, nebuna, m-a împins pe scări.
Ce coincidență! Și eu m-am despărțit de soțul meu.
Îmi pare rău.
Am făcut cafea. Vrei s-o torni în cești?
Da.
Toată noaptea l-am căutat pe Ivan.
Apoi am avut o ședință foto
și n-am dormit deloc.
Nici eu.
Voi când v-ați despărțit?
Acum patru zile. Vrei zahăr?
Nu.
Presimțeam asta. După ce ne-am despărțit,
am ieșit în oraș și am cunoscut un tip.
Supă de roșii! Să-mi iau o farfurie.
Nu!
Am pus în ea o cutie întreagă de somnifere.
De ce?
În caz că venea Ivan. Adoră supa de roșii.
Zău așa, Pina!
Asta nu e nimic. Cum nu suna, am făcut praf telefonul.
Am văzut, dar nu te-am întrebat nimic,
pentru că nu sunt indiscretă.
Ce e în pat? Ți-a căzut vreo țigară?
Am scăpat un chibrit și a luat foc. Nu am vrut să-l sting.
Focul purifică.
Bea-ți cafeaua.
Îmi povesteai ceva, Chon?
A, da!
Îți spuneam...
că și eu am în casă un geamantan.
Al soțului tău?
Nu.
Un geamantan cu 15 kilograme de cocaină pură.
Te-ai făcut traficantă, Chon?
Nu! Sunt consilier la Primărie, pe probleme sociale.
Geamantanul a apărut în dulap... dintr-o dată.
Trebuie să scap de el imediat.
Din cauza programului încărcat, politicienii se droghează.
Colegilor de partid și celor de la Primărie
le-aș putea plasa vreo două kilograme,
dar ce fac cu restul?
Aruncă-le!
Ai înnebunit? Cum să fac asta?
Trebuie să mă asigur
că poliția nu mi le găsește în casă.
Dar nu înțeleg cum...
E foarte clar, fată!
Dacă mă prind cu 15 kilograme
de cocaină pură în casă,
mă arestează.
Așa e. Ce nu înțeleg
e cum a ajuns în dulapul tău!
Așa cum îți spuneam, după ce m-am despărțit de soțul meu
am ieșit în oraș și am cunoscut un tip.
Arăta bine. Avea un fund... Și niște picioare...
Am mers la mine acasă și am făcut sex de mai multe ori.
Știi că sexul mă interesează mult, ca problemă socială.
Și cum a fost?
La pat? Un virtuoz.
N-am mai văzut așa ceva. Uite, mi s-a ridicat părul de pe mâini!
Și apoi ce s-a întâmplat?
Nimic. După sex m-a întrebat
dacă poate sta la mine câteva zile.
Ai brioșe?
Da, sus, pe raft.
Am și tartă cu fructe.
Pe aia o mănânc mai târziu.
M-a întrebat dacă poate să mai stea la mine
și am spus că e în regulă, dar fără nicio obligație.
N-am vrut să creadă că aș fi o femeie ușoară.
Așa că a venit cu o valiză și s-a instalat.
Aseară, uitându-mă la televizor,
am aflat că a fost arestat în cursul unei operațiuni antidrog
și că e unul dintre cei mai mari traficanți din țară.
Serios?
Fiind cu musca pe căciulă, i-am deschis valiza
și am văzut că în ea erau multe pungi cu cocaină.
Am scos una, am ieșit din casă și nu m-am mai întors acolo.
Doamne, ce poveste!
Prea era bun la pat!
Cei care trăiesc atât de riscant
fac sex ca și cum ar fi ultima oară în viață.
Și dau tot ce au mai bun.
Uite, mi se face pielea de găină!
Am văzut mai devreme. Ai un talent! Și gamantanul?
Geamantanul? Voiam să te întreb dacă nu îl pot aduce aici.
Ai auzit?
Da.
Îl aduc aici. Dacă îl găsesc la mine acasă,
nu contează ce pățesc eu,
deși nu e prea grozav pentru un consilier la Primărie,
dar îți închipui ce-ar spune primarul și colegii de partid?
Partidul nu trebuie târât într-un alt scandal!
Nu striga, Chon!
Poliția!
Taci! Cum să fie poliția? Nu știe nimeni că ești aici.
Eu am fost mereu ostentativă. De mic copil.
Comportă-te normal. Ai venit la o cafea.
Asta a ieșit după noul montaj.
Credeți că trebuie să continui, sau nu mai are rost?
Ce? M-am tăvălit de râs. Mor să văd ce se mai întâmplă.
E minunat, Mateo!
E o comedie grozavă. Trebuie să o lansezi din nou.
Nu, important e să o termin.
Dacă faci un film, îl termini, chiar dacă ești orb.
Traducerea și adaptarea: danatom @ titrari.ro